"LOGIK ÄR DET SVÄRD VI DRÄPER VIDSKEPLIGHETER MED."
"MEN SE, HJÄRTAT HAR OCKSÅ MYCKET ATT LÄRA OSS."
HANNAH MONTANA SÄSONG 2, AVSNITT 4
Ödet fick Sherlock Holmes - och mina vägar att mötas.
Den ödesdigra dagen träffade jag den finaste, mest godhjärtade människa-
-jag någonsin känt.
Du ser strålande ut, min älskade.
Grön och stolt.
Utan minsta blessyr.
Din ljuvliga, saftiga fresterska.
Jag hade kommit hem från afghanska kriget.
En bruten man med ett brutet ben. Läget var prekärt.
Är det skönt?
Jag tänkte hoppa. Men eländets stund blev mitt livs bästa.
Farväl, skitvärld.
Han insåg allvaret och försökte hindra mig.
- Ur vägen, jag tänker hoppa! - Hoppa ner i grannträdgården.
Ska jag inte hoppa?
Det finns många andra sätt.
Vi knöt an direkt. - Han bryr sig om mig.
En liten kopp gift... Död.
Han gav mig lust att leva. - Vi tar ett glas.
Jag kan hämta geväret och fylla ditt hjärta med kulor.
- Rakt i hjärtat. - Jag hyser samma varma känslor!
- Han var oerhört medlidsam. - Jag tappar snart tålamodet.
Ja, livet är verkligen värt att leva.
Nej...!
Nej!
Du räddade mig. Jag lever! Din jättegrönsak räddade mig.
- Tack, min nyblivne vän. Tusen tack. - Förstör inte ännu mer.
Min gode vän.
- John Watson. - Sherlock Holmes.
GENIAL PRIVATDETEKTIV ÖPPNAR BYRÅ
DR WATSON BLIR MEDHJÄLPARE
MORD FÖRBRYLLAR SCOTLAND YARD Holmes löser det på 4 sekunder
SHERLOCK TAR FAST CANTERBURYMÖRDAREN
Spännande ny bok av dr Watson
PROFESSOR MORIARTY ÖVERLISTAR HOLMES
MORIARTY PÅ FRI FOT
MORIARTY FAST!
HOLMES LÄGGER FRAM BEVIS I RÄTTEN Han som hjälper till kommer också
Senaste nytt!
Moriartys brottsliga bana över!
Professor James Moriarty inför rätta i dag!
- Brottets Napoleon! Värst av alla! - Falska nyheter.
Professor James Moriarty, ni ligger bakom hälften av alla brott-
- och allt av det som förblir oupptäckt i vår stad.
I dag står ni åtalad för mord.
Men alla vittnen har dött.
Därför blir vi tvungna att försätta er på fri fot.
Kommissarie Lestrade, ni måste vara rädd om era vittnen.
Sanna mina ord.
Sherlock Holmes är på väg med bevis som leder rakt till galgen!
Det får vi hoppas, ty på tolvslaget måste jag släppa ut honom bland folk.
Sherlock kommer inrusande vilken sekund som helst.
Stoppa genast rättegången!
Jag, Sherlock Holmes, har löst fallet med professor James Moriarty.
Underbart!
En dramatisk entré, som sig bör.
Du märkte väl hur jag betonade "professor James Moriarty"?
Ja, fingret var bättre än handen.
- Inte karateslag, utan pekfingret. - Det bästa hittills.
Det är det här alla har väntat på.
Och de sitter och väntar i detta nu, så det är hög tid att klä på sig.
Så där, ja... Århundradets rättegång!
Vi har bara... 16 minuter på oss.
- Det gäller att sätta fart. - Färdig?
Lite kokain på förmiddagen får fart på hjärncellerna.
Rättegången får inte avslutas.
Dagen till ära har jag valt en ny hatt.
Hädanefter kommer Sherlock Holmes att frammana den här bilden.
Lysande. Kan vi gå nu?
Pannans djupa veck avslöjar lögnen.
Nytt försök.
Cowboy...! Utmärkt val.
Och nu går vi, va...? Aj aj, den var tjusig.
- Ni får inte komma för sent. - Vad tycker mrs Hudson om den här?
Jag, en hushållerska från Glasgows slumkvarter?
Inte ska väl jag tala om för herrn vad han ska ha på sig?
Så sant som det är sagt. Återgå till sysslorna, Hudson.
ÖPPNAS FÖRE RÄTTEGÅNGEN
Det här har kommit. Jag hörde inte ens att det knackade.
- Har ni hört något? - Mycket märkligt.
Märkligare och märkligare.
Skumt.
Nej!
Vad är det? Den är ju tom.
Det är Moriarty som har skickat den, han vill döda oss. Lyssna.
Stäng fönstret! Kommer den ut kan det bli pandemi.
Mördarmygg?
Insekten bär på ett pestvirus. Ett stick så dör man.
Dansa holländsk jigg.
Jag dansar gärna, men varför?
Kroppsvärmen lockar fram blodsugaren.
- Lysande. - Stopp!
Blickstilla. Den är mitt i pannan.
- Slå ihjäl den. - Det ska jag.
- Där. - Var då?
- Vänta... - Biter den?
Jag hör den.
Jag ser den.
Toppen!
Jag har en håv!
MÖRDARBIN KROSSA EJ GLASET
Sju minuter i tolv.
När jag sänker klubban-
-ogillas åtalet.
Först höjer jag klubban, som så.
Sedan sänker jag den hastigt.
En rungande smäll hörs.
I och med det är fången fri.
Infallsvinkel.
Kompensera för ojämnt golv.
Beräkna dammkornsmotstånd.
Troligt resultat:
Död mygga.
Intakt glasskåp.
Avvärjt mördarbihot.
Myggan är mosad. Skickligt, Holmes.
Geometri, entomologi och fysik.
Herregud!
Helvete!
Ingen panik, Watson! Vi oskadliggör drottningen.
De är arga!
Herregud, nu kommer de hit!
Gör nåt! Hjälp mig!
- Det fungerar! - Det fungerar inte!
- Ta bort den! - Det fungerar inte!
Nu slår vi till reträtt! Ta skydd, jag lurar bort dem!
Stoppa rättegången!
Tillåt mig presentera tidernas främste privatdetektiv!
Han löser allt som synes olösligt- gordiska knutar, knepiga klurigheter!
Den geniale Sherlock Holmes!
Stoppa genast rättegången!
Gudskelov att ni hann hit, mr Holmes. Vad har ni för bevis att lägga fram?
Mig själv.
Kommissarie Lestrade bad mig om hjälp...
...då hans egen hjärna är alltför klen.
Kommissarien är en stilig karl. Rödkindad. Kraftig.
Ben som ekstammar. Elfenbensvita tänder.
Men hans hustru är anskrämlig, hisklig att beskåda.
- Mjölk surnar i hennes närhet. - Enligt vem då?
- Anlete som en svinröv. - Holmes!
Låt dina mjuka läppar tiga! Jag talar under ed!
Det gör ni faktiskt inte.
Inte under er. Jag har avlagt en ed som privatdetektiv.
Min hjärna får bara inte fördunklas av känslor!
Jag minns allt väldigt tydligt.
Jag var ensam på brottsplatsen.
Helt och hållet ensam.
Jag granskade noga vartenda skrymsle i jakten på ledtrådar.
Likt en panter som smyger sig på bytet.
Och det var då jag började använda en banbrytande ny teknik...
Fingeravtryck!
Ett avtryck från ett finger.
Underbart.
Men hur bevisar det Moriartys skuld?
Watson...
Moriarty skulle inte lämna ledtrådar efter sig. Frågan är alltså:
Varför hade brottsplatsen så osedvanligt mycket fingeravtryck?
- Bra, Watson. - Jag gjorde bara som du.
Jag jämförde de fingeravtrycken med den mannens.
De var exakt desamma. Otvetydigt bevis för att han...
...är oskyldig!
Är det Moriartys fingeravtryck så är ju Moriarty mördaren!
Det här är inte Moriarty.
Det är bedragaren Jacob Musgrave.
En dubbelgångare.
En syndabock som ska hängas för Moriartys brott-
- så att jag slutar leta efter honom och han kan börja om i Amerika.
Varför skulle en oskyldig man gå med på att bli hängd?
Elementärt. Han är dödssjuk.
Se bara hur blek han är, hur vänsterhanden darrar.
- Vänta, jag vet. Han är onanist. - Ja, och en mycket hängiven sådan.
"Onanist"?
Hur ska jag säga...? Han häller upp sitt eget te.
Han gör sin egen sås.
Han är såskock.
Och hans restaurang heter Skrevet.
Han spritsar egen grädde på bakelsen.
Han är både Romeo och Julia.
Nu förstår de nog.
- Det här! - Jaså, han runkar!
Tack! - Damerna får ursäkta.
Han kunde lika gärna bli avrättad.
Han drog egenhändigt på sig döden. Det leder nämligen till döden.
Den ofelbare Sherlock Holmes har uttalat sig.
Den misstänkte försätts på fri fot.
Va?! Skandal! Låt inte mördaren gå fri!
Bang, bang, bang! Rätten ajournerar sig.
Sherlock Holmes har lyckats igen!
Varför jublar ni?!
Sherlock! Sherlock! Sherlock!
- Det kunde inte ha gått bättre. - Nej, det kunde det inte.
Det tog tre år att ta fast honom! Nu kanske vi aldrig hittar honom!
Erkänn åtminstone att jag har rätt!
Moriarty är redan i Amerika.
Brotten som Moriarty begår hädanefter bär du skulden för!
- Roligt att se Lestrade upprörd. - Instämmer.
Professor James Moriarty tog sin tillflykt till Amerika-
- och skulle aldrig någonsin förmörka England igen.
Vilket bra slut på min sista bok om våra äventyr.
Återstår endast för bläcket att torka på detta mitt enda manusexemplar.
Holmes.
Är du upprörd?
Moriarty var ju slipstenen som höll mig vass.
När inte han är här och utmanar mig känns allt meningslöst.
Nu får jag ägna min skarpa hjärna åt näringsfysiologi i stället.
Jag har kommit fram till att svavelföreningar i lök-
- kan öka antalet röda blodkroppar. Livsviktigt för hälsan.
Som man äter äpple.
Minst fyra, fem tuggor.
- Ska man äta upp hela? - Hela.
Låt löksaften sakta fylla svalget.
Gratulerar, Holmes. Du är inte bara smartast i London.
- Snart är du sundast också. - Jajamänsan.
Var har jag lagt mitt opium?
- Mrs Hudson! - Hudson!
- Hjälp!
Watson har kört upp en morot i min stjärt!
- Hudson! Hjälp! - Det brinner!
- Hudson, din mamma är död! - Hjärndöda benrangel!
- Hudson! - Hudson!
- Var håller du hus?!
Hörde du ingenting alls? Vi ropade att det brann.
Och ditt namn. Var du i mitt sovrum?
Det var det värsta! Den geniale Sherlock Holmes!
- Mark... - Intressant r-ljud.
Då är ni från en av de mindre belästa förenta staterna: nämligen Missouri.
Bläckfläck på västen.
Förhårdnad på höger pekfinger efter en gåspenna.
Ni är författaren Mark Twain.
Men kan ni lista ut vad vi har haft för oss?
Ni ska få en ledtråd. Det rimmar på Huck Finn.
Hudson!
Vad har jag sagt om att släpa hit karlar?
- Pippade ni i mitt rum?! - Förlåt.
Jag kan bara inte motstå köttets lustar.
Skäms, ditt lösa stycke!
Det ska inte upprepas.
Nästa gång jag biktar mig lägger jag till tolv böner-
-för mina köttsliga synder.
Det stinker blottade kroppar.
Ta din amoröse amerikan och gå.
Ut härifrån. - Mer skrivande och mindre otukt, Twain.
Tyst med dig.
Nu förstår jag varför mitt rum alltid luktar fiskpaj och sperma.
Till dig.
Förseglat av händer som är ovana vid kroppsarbete.
Saliv från proteinrik kost: kycklingnjure.
Watson, det är från drottningen!
Hennes Majestät behöver min hjälp.
Ett brott som förbryllat rådgivarna och som endast mitt snille kan lösa.
Ser man på, jakten kan börja.
- Mår du bra, Watson? - Jag är nervös.
Jag har aldrig träffat drottningen.
Ers Majestät, Sherlock Holmes och dr John Watson.
Det är verkligen hon.
Watson. Säg nåt.
Jag älskar er.
Det är ju min plikt att tjäna er, men jag tycker verkligen om er.
Rör henne inte.
Rör inte drottningen.
Nej visst. - Jag ber om ursäkt, Ers Majestät.
Ni ser mindre ut i verkligheten.
- Var tyst. - Det gör hon ju.
Tyst.
- Jag gillar er stil. - Vad sa jag nyss?
- Sa jag det högt? - Ja.
Det är bara drottningen.
Ers Majestät, hur kan vi stå till tjänst?
Mr Holmes, följ med oss. Faran lurar överallt.
- Visst är hon snygg? - Fullkomligt urtjusig.
Frukta icke, Sherlock ska skydda er och jag med!
Fem, fyra, tre, två, ett.
Grattis!
Tack ska ni ha.
Var jag ett icke-geni som ni hade jag haft 72 % chans att bli överraskad.
72 %!
Har den äran, Sherlock Holmes.
Vi önskar er allt gott och vill tacka...
...för lång och trogen tjänst.
Nå, Holmes, när förstod du?
- I tisdags. - Är det sant?
Du kom hem sju minuter senare.
Den omisskännliga lukten av pappershandel avslöjade dig.
Vilken näsa!
Mustaschen skvallrade om smulor.
- Bevis på avsmakning av tårtor. - Det stämmer.
Dessutom köpte du en mycket exklusiv champagne.
Det skulle du aldrig unna dig själv.
Så sant. Jag är inte värd det goda i livet.
Bravo.
Tack.
Mycket trevligt.
Vilken tårta!
Det är ett förstoringsglas.
Det här var inte lätt.
Det är säkert nötter. Jag kan försöka.
Visst är det svårt?
Hallonsylt, som jag älskar.
Nu vet jag...
- Lysande! - Anfall!
Undan!
Mord i Buckingham Palace.
Ett brev.
Framför näsan på dig.
"En födelsedagspresent."
"Jag utmanar ditt snille. Stoppa mig inom fyra dagar."
"Annars sänker jag underverket, dödar drottningen och ändrar historien."
"Professor James Moriarty."
Jimmy Gruber, vittnet som försvann.
Vttnesmålet ledde till gripandet och Moriarty svor att döda honom.
Och vilken slutsats drar du?
Att Moriarty har mördat igen, som jag förutsåg!
Den självklara slutsatsen.
Nej då, det här är någon som inte drar sig för nåt-
-för att misstänkliggöra Moriarty.
- Sherlock Holmes... - Drottningen.
Vi ålägger er att stoppa brottslingen innan han kan skada oss.
Lös fallet för drottning och fosterland.
- Ers majerstät... - Holmes har aldrig svikit oss.
Brottets djärva sinnrikhet-
- har en oemotståndlig dragningskraft på mig.
Jag ska skydda er.
Watson! Till bårhuset.
Lestrade, städa upp här.
Nu börjar jakten.
BÅRHUS
Vem utger sig för att vara Moriarty?
En gåta värdig mitt snille.
- Jättegod tårta. Hann du smaka? - Det låg ett lik i den.
Watson...
Kära nån!
Nu är den min.
Ska du inte vänta här? Sist du var här...
Watson, jag klarar vad som helst.
Javisst, jag tänkte bara på hur det gick sist...
Och...
Det var maginfluensa.
- Och dessförinnan? - Musslor.
- Och dessförinnan? - Ett handslag med en prostituerad.
Nej, ställ undan den där.
Jag är ingen svagsint, fnissande, svimfärdig mö som...
Ack, ni klen...
Det är inget att skämmas över. Nu börjar jag också må lite...
- Ska du också...? - Nej då.
Kräks du, så kräks jag.
Nu räcker det väl?
Det vore omöjligt att...
- Så ja... - Det var allt.
- Vill du ha lite vatten? - Vatten?!
Förlåt.
Ska vi påbörja obduktionen nu?
Vilken tur, nu kommer städerskorna! Någon har kräkts.
Käre Watson, så välklädda är då rakt inte städerskor.
De ska identifiera sina välbeställda makar.
Jag beklagar sorgen.
Tack, men jag är läkare.
Sorgen har gjort henne tossig. Hon tror att hon är läkare.
Som tur är har vi en riktig läkare som kan hjälpa er.
Lite heroin?
Dr Watson, förmodar jag? - Och Sherlock Holmes.
Dr Grace Hart från Boston.
En kvinnlig läkare? Vilka tider vi lever i.
Ja. Vi är framstegsvänliga i Amerika.
Min lön är 30 % av en mans.
- Vad betyder "doktor" i Amerika? - Doktor.
- Dr G Hart? Från Boston? - Ja.
Vi har äran att få träffa en pionjär.
Dr Harts elchocksterapi för att bota kvinnlig hysteri är banbrytande.
Ju högre spänning, desto fler demoner kommer ut.
- Självfallet. - Vissa patienter lever en hel vecka.
- Doktor? D-o-k-t-o-r? - Ja.
Min medhjälpare Millicent.
Blyg, men underbart resesällskap.
Ska vi sätta igång med obduktionen? Vårt lik ligger och väntar.
Nej, nej, nej... Ta den.
Ni ser inte kry ut. Stanna här och håll Millicent sällskap.
Sherlock Holmes. Angenämt...
...att träffas.
Millicent är mitt försöksobjekt.
Uppväxt bland vildkatter och på en fyraårings nivå.
Med elchocksterapi ska hon kunna nå en sexårings intellektuella nivå.
Vi upplever läkekonstens guldålder. Det finns inget mer att upptäcka.
Ljuva varelse.
Du slukar löken med sådan passion.
Besynnerligt upphetsande.
Jag har alltid fascinerats av er lojalitet mot mr Holmes.
Men har ni aldrig tänkt er något mer?
Kanske att bli meddetektiv?
- Han och jag? "Meddetektiver"? - Ja.
Vilken tokig idé...! Lösa brott tillsammans?
Glädjen och kårandan, goda vänners kamp för en ädel sak. Galenskap!
Nej, nej.
Nej, inte jag.
Inte här.
Inte ens i intensiva ögonblick av hänryckta fantasier.
Nej, nu tvättar vi av den tårttäckta jäkeln.
Moderna verktyg...!
Nu skrattar ni säkert, men för mig är det viktigaste obduktionsverktyget...
Musik.
- Ja. - Ni också?
Garanterat rätt stämning.
Dansen kan börja.
Du har spillt lite.
Bara lite grann...
Det är nånting så sensuellt med rättsmedicinska obduktioner.
Du är en fröjd.
Dina ögon säger mer än alla ord i världen.
En blandning av ammoniak och pung.
Kommissarie Lestrade.
Vi har lusläst alla passagerarlistor till Amerika-
-utan att hitta en enda Moriarty.
Han är listigare än så, han reser under falskt namn.
- Då så. Efter en grundlig... - Mycket grundlig.
- Sluta. - Sluta själv.
...undersökning av liket...
Och jag måste säga att dr Hart lade några oerhört vackra snitt.
Att se dig avlägsna hans hy med så lätt hand.
Jag skulle flå tusende för dig.
Säg vad ni kom fram till!
Dödsorsak: obestämbar.
- Vad ska det betyda? - Att han inte vet.
Fortsätt.
Vi hittade en nyligen gjord tatuering av ett kors-
-samt siffrorna 1 och 20.
Vilken märklig känsla jag får- som att veta, fast motsatsen.
Ingen aning.
Vem är det som tagit Moriartys plats och begår brott på exakt samma sätt?
Ett fantastiskt fall. Jag blir både psykiskt och fysiskt upphetsad.
Jo, jag undrar... I stället för att vara följeslagare-
- skulle jag kunna vara mer delaktig, det Grace kallar "meddetektiv".
Detektiv är inget man bara blir.
- Det måste förtjänas. - Det visste jag att du skulle säga.
Därför föreslår jag ett parti schack när vi kommer hem.
Om jag slår dig, bevisar det min förmåga.
Schackmatt! Schackmatt.
Vi har ju inte börjat än.
- Du hade öppnat med damgambit. - Ett pålitligt första drag.
- Jag kontrade med slaviskt försvar. - Ett vågat drag. Oväntat.
Du hade blivit panikslagen och glömt damen.
Du hade känt dig tvungen att försvara henne...
Precis som jag försvarar drottningen.
...och glömt mitt torn.
Schackmatt.
Vi kan ta något annat. Sten, sax, påse.
Sten, sten, påse, påse, sax, påse, sten, sax, påse, sten.
Fördömt!
- Sänka skepp. - D3, E3, F3 och G3.
Satan, du sänkte mitt slagskepp!
Du är en bra karl, Watson, men du är inte redo.
- Hur så? - Var du redo, visste du det.
Spelet kan börja.
- Ett plagg för varje pjäs. - För oss båda två.
Tittut.
Schackmatt.
Och segraren får allt.
Du blir aldrig meddetektiv.
FÖRGIFTNINGSSYMTOM
Watson, jag är nära lösningen.
Min hypotes är att dödsorsaken var bläckförgiftning via tatueringen.
Men jag behöver din hjälp.
Som meddetektiv?
- Ni får förlåta mig, dr Watson. - För vad då?
- Mr Holmes tvingade mig. Vila i frid. - Vad menar hon?
Allt visar sig om tre, två, ett.
- Ursäkta. - Den tar jag.
Jag satte i halsen.
Inte alls. Jag har förgiftat dig.
- Varför?! - För att sätta teorin på prov.
- Ska jag dö? - Nej, jag har ett motgift.
Men jag måste se händelseförloppet. Då ska vi se...
- Rodnad runt munnen. Bra. - Hjälp mig.
Du får en tillfällig hjärnskada.
Vakna, Watson!
- Vi har saker att göra. - Watson? Vem är det?
- Jag ska slå ihjäl honom! - Usling! - Våldsamt beteende.
- Motgift, tack! - Primadonnesyndrom.
- Vad gör jag? - Förvirrad mimiker.
- Ser jag tjock ut? - Kroppslig dysmorfofobisk störning.
- Aj! - Ljuskänslighet.
Det svider!
Olidlig buksmärta.
Då är det bekräftat: Det var gift! Kom nu, vi får inte komma för sent.
Javisst, ja-mjölkavsöndring.
- Varför?! - Kom nu, jag förklarar i droskan.
Gudskelov för motgiftet. Jag känner mig helt återställd.
Ja, det är du.
- Så där. - Vart ska vi?
Giftmord tyder på att mördaren inte var stark nog att övermanna offret.
Tatueringarnas kvalitet är ojämn-
- så de gjordes antagligen av en enarmad man.
En enarmad man... En svag giftmördare.
Det finns bara en enda enarmad tatuerare i London:
Den nedrige Gustav Klinger.
Dorset Street! Och låt piskan vina!
Dorset Street. Tillhåll för fyllon, tjuvar och gamla horor.
Och, om min teori stämmer, mördaren!
Nu är det visserligen lugnt, men vi måste vara på vår vakt.
Ska vi fråga om nån har sett Klinger?
Här ser man inte på utbölingar med blida ögon.
- Kan ni säga vad klockan är? - Inte till en utböling!
- Herre min skapare! - Vi måste smälta in.
Eftersom jag har en viss teatervana är jag en förklädnadernas mästare.
Vad har ni gjort med Sherlock?
Watson, då.
Jag gick aldrig härifrån!
- Fantastiskt. - Jag vet.
Den här gången har du överträffat dig själv.
- Det är fortfarande jag. - Det är du.
- Det är Sherlock. Du kan vara lugn. - Mycket övertygande.
- Nu är det din tur. - Vad spännande.
Ja. Du, min vän...
...ska spela en stackare som säljer dynga.
Ja då.
Kom nu, vi har en enarmad mördare att ta fast. Spela din roll.
Dynga till salu! Vem vill köpa dynga?
Ingen får veta vilka vi är.
- Vad får det lov att vara? - Öl...
...till alla som räcker upp två händer.
Alla har två armar. Klinger är inte här.
Sökandet går vidare. Smält in med pöbeln.
Drick mer, så ingen märker nåt.
Mer, mer, mer!
De har boxningsmatcher här.
- Borde vi inte leta efter Klinger? - Vem bryr sig?!
- Släpp gossen! - Ja, han ska dö!
Ljuva pissflod.
Kraftig stråle du har.
Båge, vindriktning...
...kompensera för blyg penis, undvika att det stänker på skorna...
...och låta vätskan flöda. Gud, så skönt.
Satan, nu glömde jag gylfen.
Du är ett geni.
Jag skulle vilja skicka ett telegram... Grace.
Är du vaken?
Du är så vacker.
- Är det här så klokt? - Det är underbart.
Den sena timmen och din berusning-
- möjliggör en utomordentligt ärlig kommunikation.
Jag tänker kalla det fyllegram- något ingen ångrar att man skickat.
Blotta nu berusningens frukter. Fråga vad hon har på sig.
Vad har du på dig?
- Mamelucker? - Bysthållare?
- Du klär säkert i vad som helst. - Underbart.
Ska jag fråga vad Millie tycker om dig?
Jag bryr mig inte. Okej. Varför inte?
Vad tycker Millie om Sherlock?
Brukar Millie nånsin droppa stearin över sin kropp? Varmt stearin.
Det räcker.
- Beskriv dina länder. - Mina länder är glödheta.
- Kom och köp heta länder! - Passa på innan de kallnar.
Heta, fuktiga länder.
Visa hur hon påverkar dig.
Fram med den, bara.
Titta inte bort! Titta på den! Så ja.
Telegrafera en bild, och det ska vara både korv och bönor.
- Med champinjonen i fokus. - Ångrar jag inte det här i morgon?
- Det gör ni absolut. - Tig!
Säg om det, om du törs. Jag har dödat förr.
Min penis är pytteliten.
Jag säger bara som det är.
Efter en blöt kväll kan jag trycka i mig en hel paj.
- Nej, tårta ska det vara! - Tårta...
Ja, tårtor i stora lass.
Vi borde öppna restaurang, med nåt om tårtor i stora lass i namnet.
Med uteslutande bakfulla gäster.
Jag är besviken över att vi inte hittar Klinger.
Vänta lite.
- Titta på de tatuerade männen. - Nu förstår jag inte.
Vi har inte lyckats hitta tatueraren, så varför inte följa tatueringarna?
Kan Klinger verkligen vara här?
Det kan man aldrig veta. Håll utkik.
Fortare!
- Andas ut farlig luft, andas in ren! - Vilka sundhetsivrare.
Tror blint på renande rök.
Han verkar inte vara här.
Vem har vi här, då? Sherlock Holmes.
Ni måste vara Gustav Klinger, den enarmade tatueraren på Dorset Street.
Det ser så ut.
Ni giftmördade Jimmy Gruber och bakade in honom i en stor tårta.
En utsökt stor tårta som jag hade bakat.
Det var det värsta jag hört. Den kan inte ni ha bakat.
Jag gjorde alla dekorationer också.
- Omöjligt. - Spritstillbehör.
Skulle en enarmad man kunna hålla en kunglig hovleverantörs höga klass?
- Det kvittar vem som bakat tårtan. - Det var den godaste tårta jag ätit.
- Jag bakade faktiskt tårtan! - Okej, ni "bakade tårtan".
Jag "bakade inte en tårta". Jag bakade en tårta.
Då erkänner ni mordet på Gruber!
Och om så vore, mr Holmes? Det kan ju inte ni göra nåt åt.
Han har rätt, Sherlock Holmes.
Ni gick rätt i fällan.
- Moriarty. - Säg inget.
I drottningens namn griper jag er båda två.
Men Sherlock, då... Så lätt går det inte.
Ni kommer inte levande härifrån.
Såvida ni inte står som segrare i hexagonen.
Var då?
Där.
Här eller där?
Där, i hexagonen.
- Jag tänker inte möta en enarmad man. - Det här tar jag hand om.
Jag är van vid invalider.
Det är inte mig ni ska möta. Nej, nej, nej...
Ni ska möta min gode vän: Brawn.
Lägg av.
Skittaskigt!
Det känns som ett självmordsuppdrag.
Det är nog mest psykiskt.
Nu är jag psykiskt skiträdd.
Match, match, match!
Okej.
Men vill ni se matchen, så måste ni betala.
Det är en pay-to-view-it-match.
Det kan kännas orättvist, men går man ihop några stycken-
- och köper lite öl och pizza, så blir det riktigt trevligt.
Nu är det dags!
Nu börjar matchen!
KROSSA PUNGKULORNA!
Vad gör hon här vid den här tiden?
Jag vet inte varför, men nu känner jag mig peppad.
- Jag kan ha en chans! - Det är som i Istanbul.
Och vad besegrade jag där?
Syfilis!
På honom.
Kom igen!
Det kan du göra själv!
Du!
Ditt fläskberg.
Er tur, mr Holmes!
Jag vet, klart jag står på tur.
Motståndare, 160 kg.
Använd pipa, avled uppmärksamheten så att han tittar åt annat håll.
Anfallsplan:
Utdela snabbt, hårt slag mot buken.
Undvik kontringen med elegans, åsamka nedsatt syn.
Ducka smidigt.
Använd tibetansk ototoxisk metod för att rubba balansen.
Ta tag i skägg och dra.
Okinawanskt skäggryck.
Fienden oskadliggjord.
Fånga pipa.
Motta publikens jubel.
Oj.
- Tjusigt, Watson! - Tack, Holmes.
Krossa bäckenet!
Slå honom igen- som en klubbad sälkut!
- Vad har jag gjort? - Ingen fara.
Berätta allt ni vet om mordplanen på drottningen.
Okej, jag ska berätta allt.
Jag har fått en dolkstöt i ryggen.
Förlåt...? Jaså, bildligt talat.
Nej, bokstavligt talat en dolkstöt i ryggen.
Han kommer undan!
- Moriarty är alltså i England. - Ser det ut som Moriarty...
...nu?
- Vem är det här? - Jacob Musgrave. Det har jag ju sagt.
En man som är så lik Moriarty att ett skägg lurade närapå alla.
Jag erkänner. Jag är inte Moriarty.
Jag heter Musgrave, som han har sagt.
- Vem ligger bakom det här? - Jag får skriftliga instruktioner.
Jag vet inte vem det är. Jag är bara nån som runkar.
Han talar sanning, Watson. Den här depraverade varelsen...
...den här ytterst förkastliga...
- Värdelösa saten! - Bra.
Jag är ju döende.
Så går det när man runkar!
- Vänta lite... - Vad är det? Runka inte på oss.
Kol.
Ni skulle ta den till Newcastle.
- En kolbit? Till Newcastle? - Newcastle vid floden?
Det här kan leda till hjärnan bakom.
- Tiden är knapp. - Vi måste rädda drottningen.
Lycka till.
DROTTNINGEN SKA DÖ OM TVÅ DAGAR! Sherlock och den andre förbryllade!
MÖRDARE PÅ FRI FOT! DROTTNINGEN FRUKTAR FÖR SITT LIV!!
MORIARTYS DUBBELGÅNGARE HITTAD DÖD "Onanisten dog lycklig"
Ta kol till Newcastle. Kol.
Kol.
"Om tre dagar ändrar jag historien och dödar drottningen."
- Millicent är mitt försöksobjekt. - Kol till Newcastle.
Våra tankar på en tandemcykel...
- Blott tre dagar... - Ta kol till Newcastle.
Meddetektiv Sherlock och jag
God morgon, Sherlock. Vad har hänt?
Jag försöker reda ut den trassliga ledtråden.
Ända sen jag träffade Millie är jag snurrig i huvudet.
Tror du att hon kan ha smittat mig med något slags sjukdom?
Jag har hjärtklappning, handsvett och väldigt mycket känslor.
Ta dig samman, du är inte sjuk.
- Du är kär. - Kär?!
- Trams! Jag styrs av logik. - Det är inget att skämmas över.
Kärleken har även drabbat mig.
Grace har bett mig göra visit.
Jag skickade tydligen ett förtjusande telegram till henne i går.
- Du har löst det! - Har jag? Meddetektiv?
Tänk efter. Finns det något skäl för att Grace skulle vilja vara med dig?
- Förälskelse? - Nej!
- Mina ögon? - Allt är båg.
Moriarty flyr till Amerika och sen dyker två amerikanskor upp.
Ursäkta, menar du alltså att Grace är mördaren?
Självfallet inte. Hon är amerikanska, hon hade använt skjutvapen.
Nej, Grace arbetar åt mördaren.
Vi ska förföra henne, det leder oss till mördaren.
Ja. Då får vi ta och snygga till dig.
Tack, Watson.
Jaså, ni är kvar.
Vad gör du inne i mitt rum nu igen? Jag städar själv, har jag ju sagt.
Du har ett eget rum, under trappan!
Ut!
Se så.
Nu får det vara färdigbesudlat!
Gode Gud.
Harry Houdini och Albert Einstein... Ska det vara trekanter nu också?
- Ibland är vi fler. - Jag ber där inne, det är heligt.
Jag vet.
Om ni visste vad sängen varit med om. Släng den.
Komma dragande med karlar. Håll dig till kvasten.
In med er. Rappa på!
Ni är inte klara än.
- Vem kan det vara, så tidigt? - Stig in!
Hennes Majestät!
Är det mig ni söker?
Mr Holmes, jag har bara två dagar kvar i livet om ni inte löser fallet.
Var så god och kom in.
Jag ska tala med mr Holmes i enrum.
Ers Majestät.
Så sent som i morse hittade vi en ny ledtråd:
Kol.
- Vad kan det betyda? - Det är en gåta.
- Ska vi ha det så här? - Drottningen vill kanske ha lite te.
Självfallet.
Imperiet sätter sin tilltro till er.
Jag misstänker att två amerikanskor är inblandade på något vis.
Ursäkta.
Ers Majestät, skulle jag kunna få ett fotografi av oss tillsammans?
- Vem ska då fotografera? - Det ska jag göra.
Lite av ett ta-det-själv-fotografi. Jag är både fotograf och modell.
För att bli riktigt snygg-
- ska man pluta med munnen som ett näbbdjur.
Pluta. Upp med hakan.
- Hejsan. - Tjena, tjejen.
- Det är bättre ljus vid fönstret. - Utmärkt idé.
Ma'am, ma'am! Ers Majestät!
Kära nån.
Nå?
Hon är död.
Gode Gud.
Vi har haft ihjäl drottningen.
Är allt som det ska?
- Ja då, bara bra. - Är det säkert?
Ja då, min unge älskare John Watson tar väl hand om mig.
- Varför skulle du tvunget ha fotot? - Det skulle jag faktiskt inte alls.
Mr Holmes, dr Watson.
Jag har det bra.
- Hon är stendöd. - Stendöd.
Vi trycker ner henne i toaletten och förnekar att hon varit här.
Utmärkt, så gör vi.
In på toaletten.
Mr Holmes, dr Watson!
- Vad var det för ljudlig smäll? - Vi måste vinna tid. Gå till dörren.
- Ja, vad vill ni? - Är allt som det ska?
- Ja, ser ni inte det? - Jovisst.
Nu klarar vi oss själva.
- Kofferten! - Ja, vi postar henne till Afrika.
- Förlåt. - Så ja.
Tryck in henne, ta i ordentligt.
Bra.
Vänta.
Öppna dörren!
Mr Holmes, dr Watson!
Akta fingrarna nu.
Öppna omedelbart dörren!
- Det här är illa. - Då har vi inget annat val.
Hämta verktygen.
Släpp in mig! Nu slår jag in dörren!
Bensåg!
Watson... Toalettstorlek.
Gode Gud! Vad har ni gjort?!
Pluta!
Kan jag få en kopia av självfotografiet?
Självfallet får ni det.
Det levereras till hovet om en vecka ungefär.
Mina herrar, ni har två dagar på er att få fast mördaren.
Gud bevare drottningen!
Härligt picknickväder och Londons stora begivenhet:
Den angloamerikanska utställningen.
En hyllning till den fina relationen mellan er nation och vår.
Ja, den väldigt fina relationen mellan våra nationer.
Fast jag skulle inte vilja ha en icke folkvald statschef, som drottningen.
- Varför inte det? - I Amerika har vi demokrati.
Vår president blir vald av hela folket.
En garanti för att endast den som är allra bäst lämpad får uppdraget.
Inte nån rik tyrann som bara bryr sig om sig själv.
Elektorskollegiet förhindrar väl ändå att en skojare kan nå makten?
Inte alltid, tyvärr.
- En stark affärsman, det vore något. - Han ska vara underhållande också.
Amerika... Vi gav er frihet, och se nu vad ni ställt till med.
SPARA TID OCH PENGAR MED PORNOGRAFI
Lugnande medel för barn, nu med mer eter!
Finn lugn och ro med cigaretter!
Se den mobila telefonen!
Efter inledande småprat följer förförelsefasen.
Man skulle knappast misstänka henne för medhjälp till mord.
Skenet bedrar.
Vi ska förföra dem.
Att visa prov på styrka får dem på fall.
- Jag skulle behöva lite kokain. - Tog du med dig det?
Bra.
- Hur är det? - Jag är helt slut.
Det finns ett sätt att ta reda på om hon är den hon påstår sig vara.
Gör det, Holmes. Jag måste få veta.
Hjälp! Han bara föll ihop!
- Får jag se... - Vi skulle behöva en läkare.
Kraftigt slag mot nackbenet.
Hjärnskakning. Och jag är läkare.
En kvinnlig läkare? Vilken tid vi lever i.
Kan det vara så? Är Grace verkligen läkare?
Är hennes ömma känslor äkta? Då är hon oskyldig.
Watson, vi måste tala med min bror.
Jag älskar dig, Grace.
Den legendariska Diogenesklubben.
Tillflyktsort för Londons allra folk- skyggaste herrar, och min bror.
Inte visste jag att du hade en bror.
Vi är väldigt olika.
Han är förmäten och vet ej att uppskatta andra.
MÖRDARBIN TERRORISERAR LONDON
Jaså, minsann...
Nu ber du din bror om hjälp.
Föga förvånande.
Ansamlingen lemmar och fettvävnad måste tillhöra dr Watson.
Ska jag börja?
Watson...! Det är oartigt att avbryta samtal.
När Englands skarpaste hjärnor är bröder, är ord överflödiga.
Kommunikationen sker ordlöst, tyst, mellan en stor och en större hjärna.
Självfallet. Jag hoppar in när jag har nåt att tillföra.
Jag löser gåtan, så får du vältra dig i lismandet du törstar efter.
Jag törstar efter logik.
Det är mig egalt vad folk tycker om Londons mest älskade detektiv.
Tankar.
Jag prata.
Jag prata. Ni hitta mördare.
Jag prata? Vi hitta mördare?
Watson, vad håller du på med?
- Jag försöker hjärnprata. - Du kan fara illa.
Förlåt.
Herrn skulle kanske trivas bättre i gästsalongen.
Kanske det. Eller så har jag det bra vid brasan.
- I gästsalongen. - Vi säger väl så. Utmärkt idé.
Då sitter jag i gästsalongen, om det skulle vara nåt.
Här.
Jag hoppas att ni ska trivas.
Jaha.
Ballonger är lyckliga, men de lever inte.
Säger ni det, så.
Vem är så rysligt intelligent att han kan överlista mig?
Om han verkligen var klyftigare än du så kunde det bara vara jag.
Och eftersom det inte är jag, så kan inte mördaren överlista dig.
Men hur kan han ligga steget före om han är mig underlägsen?
Mördaren är någon som ser det du gör.
Någon i din närhet. Någon som kan iaktta dig utan att märkas.
Någon som känner dig oerhört väl.
Ingen är klokare. Sherlock Holmes har gjort det igen!
Spänningen är olidlig. Vad sa han?
Jag har löst fallet. Svaret fanns framför ögonen på mig.
- Säg vem det är! - Då blir det ju inte spännande.
Jag tänkte bara, som medarbetare...
Då var vi framme.
Då så. Ni undrar säkert varför vi har samlats här.
Ni kommer att häpna!
Mördaren måste känna till vartenda steg jag tog.
Vem närvarade vid varenda mordplats?
Vem känner mig allra bäst?
Du låg bakom födelsedagsfirandet-
-och tårtan, med första mordoffret-
-och nu står vi här.
Det är dr Watson som är mördaren.
Med mina metoder fabricerade du ett brott som bara du kunde lösa.
Jag skulle bli djupt imponerad och utse honom till meddetektiv.
Han ville skriva ny historia genom att bli min kompanjon.
Okej. Nu ska du bedyra min oskuld och få oss att häpna. - Vem kan det vara?
Bortser man från det omöjliga, är det som återstår-om än otroligt-sant.
Det är ju befängt.
- Innerst inne i ditt hjärta... - Hjärtat ska pumpa runt blod.
- Sanningen är sanningen! - Sanningen är...
...att jag har vigt mitt liv åt dig.
Jag inbillade mig att du skulle se en meddetektiv.
Du kan ju inte ens se mig som en vän!
Kommissarie Lestrade, grip honom.
Er bäste vän?
Ni har inte lyckats gripa Moriarty. Ni har inga misstänkta.
Mördaren hotar att mörda drottningen. Är ni beredd att ta den risken?
- Grip honom. - Va?
Se så våldsam han är. Tror ni mig inte?
Det var sista gången jag gick och släpade på dina förstoringsglas.
Och dina urinburkar. Varför ska de ens sparas?
Och du ser fånig ut i den där hatten.
Du klär inte i hatt!
Släpp mig!
Jag glömmer dig aldrig.
Varför?!
John Watson vigde sitt liv åt er och så gör ni så här.
Åk hem till era hamkorvar och varmburgare!
Vi har åtminstone rättssäkerhet. Ingen medborgare är skyldig-
- förrän en jury bestående av vita markägande män har beslutat det.
Millie, du förstår väl ändå?
Gå bara!
Jag är världens bäste detektiv!
För all del, det var så lite!
Sherlock överger Watson!
FÖRRÄDAREN OCH DROTTNINGMORDET Sherlock kullkastar planen
GALGEN VÄNTAR WATSON
"Jag skulle vilja hänga aset själv"-Gandhi
Sherlock patetisk nolla!
En tår?
Vad är det för tår?
Det bara kommer.
Vad är det som värmer i mitt bröst?
Vad gör mig drabbad av förvirring?
Varför har febern slagit till?
Koppor små? Kanske gikt
Det må visa sig på sikt
Varför denna brist på glädje?
Och varför känns det mindre bra
Att Watson ska bli hängd i da'
Och kippa, rycka, kvävas tills han dör?
Vad är det för märklig känsla?
Vad gjorde jag för fel?
Jag grinar, darrar, är ett vrak
- Nacken min knäcks med ett knak - Ändå vet jag att
- Och ändå så - Om han hör ett skvatt
Skulle jag förlåta'n
I stort sett
Vem ska jag annars vända mig till?
Inget förstår jag även om jag vill
Säg något nu, snälla du
Din röst, så ljuv, så klar
Ibland är nåt irrationellt
Mer rätt än nåt rationellt
Hjärtat kan ha egna skäl
Som inte hjärnan känner till
Du tänker Watson skyldig är
Men känner det emot dig bär
Vad känner jag?
- Det är... - Ja?
Kärlek
Kärlek?
- Kärlek - Kärlek
Gode Gud!
Stötte jag bort Watson för att jag var rädd och svartsjuk?
Mitt hjärta säger mig att...
...Watson är oskyldig!
Dags att rädda den...
...jag håller av!
Watson, nu vet jag vad jag känner-
-och jag är blott 46!
Herregud.
Häng dr Watson!
Hundarna behövs väl inte.
Sherlock!
Jaså, det är du.
Med tårta.
Watson! Broder!
Var är du?
Jag kom för sent.
Listigt.
Väldigt, väldigt listigt.
Du var alltid så listig...
...och jag var bara otacksam.
Men än är det inte för sent.
Watson! Jag borde inte ha ödslat tid på att sjunga!
Lortiga tidningsbarn, ni måste hjälpa mig.
- Dr Watson är väldigt illa ute. - Det är faktiskt ditt fel!
Jag vet! Men jag vet hur jag ska rädda honom.
Snälla ni, hjälp mig. Jag måste ner till hamnen fort.
"Moriartys dotter lyckades där Moriarty hade gått bet:"
"Hon besegrade Sherlock Holmes och mördade drottningen."
"Sherlock Holmes, som jag ansåg vara den skickligaste"-
- "och den klokaste man jag någonsin känt"-
- "var en bluff."
Klart.
En djävulsk plan, värdig din far.
Den sista Sherlock Holmes-boken.
Fallet med den besegrade detektiven.
Nu blir pappa stolt.
Sherlock blir ihågkommen för att inte ha kunnat rädda drottningen.
Och som historieskrivare har vi hans lojale levnadstecknare dr Watson.
Jag har gjort som du ville. Släpp mig nu!
Du ska dö här.
Du lovade! Du svor på drottningens liv!
Jag ska döda drottningen, din idiot! - Pojkar!
- Är det mrs Hudson som är mördaren?! - Hur listade ni ut det?
Det gjorde Watson åt mig.
Betsocker.
Hennes recept, hans älsklingstårta.
Han lämnade bara smulorna som ledtråd.
Mrs Hudson är inte alls av så enkel börd.
Hon är nämligen dotter till professor James Moriarty.
- Det är inte möjligt. - Ni förstår:
Mrs Hudson kände inte sin far. Han var aldrig där.
För att vinna hans kärlek försökte hon begå det värsta av brott.
Förgöra den store Sherlock Holmes.
Hon tog anställning för att studera mina metoder-
- och lät sedan andra utföra hennes planer.
Men först när jag förstod känslor, förstod jag hennes motiv:
Längtan efter faderns kärlek.
Hon skulle få den genom att eliminera hans värsta fiende - mig.
I kväll tänker hon begå sitt djärvaste brott hittills-
-och döda drottningen här!
Titanic. Londons underverk.
Ett nytt slott, som drivs med kol.
Ers Majestät, överstyrman Morgan.
Förste styrman Carter.
Titta, Hudsons hejdukar! Distrahera dem.
Rädda dr Watson, mr Holmes. De här tar vi hand om.
- Kom an! - Ingen är ju mer än en tvärhand hög.
- Har ni problem med nåt? - Kan vi ta dem, tro?
- Gå nu, så kommer ingen till skada. - Några snorungar och två damer?
Amerikanska damer.
Det här blir inte roligt, dr Watson.
Jag ska krossa skallen på er.
Det blir hjärnsubstans överallt och jag tänker inte städa heller!
Hot, javisst, men jag förstår inte ett ord.
Ni blir kvar här.
Jag är på väg till Amerika när bomben exploderar.
- Sherlock räddar mig. Vänta bara! - Jag väntar.
Han sviker mig inte. Han är min bäste vän!
Sötnos!
Kom nu. Det smäller om tio minuter.
Sherlock! Sherlock!
Hjälp! Hjälp mig, Sherlock!
Hjälp!
Watson!
Gode Gud, rädda mig. Jag lovar att sluta besudla mig.
Watson!
Jag visste att du skulle rädda mig.
Watson, goda nyheter: Du är oskyldig!
Ja, jag vet. Tack.
- Kan du förlåta mig? - Javisst.
Ta loss mig nu, innan jag får skallen krossad.
- Sätt igång bara. - Nu lämnar jag dig aldrig.
En väldigt vacker tanke, men nu får du lov att ta loss mig.
Känslorna bara väller fram.
Ta dig samman! Gråt inte. Vi måste få iland drottningen och alla andra.
Hudson har placerat en tidsinställd bomb ombord. Ta loss mig nu.
- Känner du mitt hjärta? - Få bort mig härifrån!
Alla mina drömmar besannas.
Om två minuter smäller bomben och dödar drottningen.
Sherlock Holmes blir ihågkommen som världens absolut sämsta detektiv!
Och namnet Moriarty lever vidare för evigt!
Pappa.
Snart är vi tillsammans igen...
...i Amerika!
Bomben detoneras om en minut. Var kan den vara?
Vänta.
Pukan.
De används bara vid kavalleriet, aldrig i marinkåren. Måhända...
Bomben ligger i trumman. Bra, Watson.
- Drottningen kan ju flyga i luften. - Men hur ska vi hinna desarmera den?
Återstående tid till detonation: 55 sekunder.
Beräknad sprängradie: 5 meter.
Tid att sätta drottningen i säkerhet: 12 sekunder.
Lösning: Bana sig fram.
Se Millie för första gången. Glömma bomben.
Återstående tid: 37 sekunder.
Lösning: Skjuta vattenledning. Minnas Millie i parken.
Glömma bomben. Nej, jag glömde!
Watson, vad gör du i mitt huvud?
Nu gör jag det, jag kommunicerar utan ord.
Jag kan inte koncentrera mig. Jag hamnade bara på stickspår.
Sluta omedelbart med det!
Jag är för känslig.
Drottningen flyger ju i luften.
Du får ta över. Du måste vara detektiv åt oss båda.
Jag vet vad jag måste göra. Beräknad sprängradie: 6... 9... meter?
Fartygets rörelser. Är det 4 eller 7? Matematik är så svårt.
Vad betyder x eller + och vad är det?
Infallsvinkel? Ingen aning, jag slarvade i skolan.
Skit samma. Anfall!
Ur vägen!
Nio, åtta.
Sju.
Fem, fyra.
Två!
Hurra! Hurra för Sherlock Holmes!
Sherlock Holmes har räddat Titanic.
Sherlock Holmes hade rätt i allt!
- Hipp hipp hurra! - Tack. Tack.
Men jag hade aldrig klarat det utan dr Watson.
Låt Watsons namn för evigt förknippas med Titanic.
När ni tänker på släkt och vänner ombord på Titanic...
...kom då ihåg att det var dr John H. Watson som såg till att de kom dit!
Hurra för Watson! Tur att vi inte hängde honom.
Dr Watson.
Ni har räddat oss. Tack ska ni ha.
Det har varit en ära att få tjäna Ers Majestät.
Nej, Millie.
Jag har något att erkänna. Jag är inte kär i dig.
Det var avgörande för utredningen att få veta hur det kändes.
Förlåt att jag uppmuntrade dig.
Jag har också något att erkänna. Jag var inte heller kär.
Jag höll på med ett experiment om det påverkbara manliga egot.
- Förlåt att jag uppmuntrade dig. - Då har jag en till sak att erkänna.
Jag låtsades bara ha ett stort ego.
Du skulle tro på ditt experiment så att jag kunde fullfölja mitt.
Mitt handlade om att män tror att de kan påverka kvinnliga forskare.
Jag har mer att erkänna.
Hör och häpna, det var min första kyss.
Min också, och vår teknik är redan fullfjädrad.
Stig ombord! Vi lättar ankar om 20 minuter!
Färdas väl på detta osänkbara skepp.
Farväl, Grace.
Adjö, Millie. Se till att vila ordentligt.
- Du kan mycket väl vara havande. - Det hoppas jag.
Av kyssen?
Javisst.
Vad ståtlig hon är.
Titta!
Billy Zane!
Sherlock!
- Wow. - Andlöst stilig.
Var ligger baren på den här kanoten?
Holmes.
Jag kan ha löst den enda gåta som har gäckat dig i alla år.
Vad då?
Får jag...?
- Tycker du om den? - Då ska vi se...
- Den klär dig. - Den är helt perfekt.
- Gör du? Du säger väl inte bara så? - Nej då.
- Bra. - Tack, Watson.
Jag har en sak åt dig också. Kom, så får du se.
- Inte ska väl jag ha någonting. - Min käre Watson.
- Vad tycker du? - Den är så fin.
Telegram till professor Moriarty.
Professorn?
Holmes och Watson lever... Vet var du är... Passa dig...
Vem är avsändare?
Översättning: Jennifer Warrender Svensk Medietext